Ukaz

  V &partman; so ukazi tisto, iz česar so sestavljena opravila. To so koraki na zelo nizki ravni, ki jih pogosto izvaja zunanje orodje in so vidni le v podrobnem poročilu o napredku.

  Uporabniku se običajno sploh ni treba ukvarjati z ukazi.

Cilinder

  Enota, ki se uporablja za razdelitev naprave. Nekateri operacijski sistemi in mnoga diskovna orodja zahtevajo, da se particije začnejo in končajo na cilindru. &partman; zato samodejno pripne particije na meje cilindra, ko spremeni njihov začetek ali konec.

Velikost cilindra

  Število sektorjev na cilinder v napravi. Izračunano kot število glav, pomnoženo s številom sektorjev na sled.

Naprava

  Fizična diskovna naprava. Fizične diskovne naprave so razdeljene na logične odseke, imenovane particije, z uporabo tabel particij.

Oznaka diska

  Drugo ime za tabelo particij izhaja iz sveta SUN/BSD.

  Lahko jih je pomešati, vendar oznaka diska nima nobene zveze z oznako datotečnega sistema.

  Za podrobnosti o imenu glejte ta vnos v Wikipediji.

Razširjena particija

  Particija, ki vsebuje druge particije. Razširjene particije so lahko same samo primarne particije. Ali so razširjene particije na voljo ali ne, je odvisno od uporabljene vrste tabele particij. Tabele particij MS-DOS dovoljujejo eno razširjeno particijo na napravo.

Datotečni sistem

  Datotečni sistem določa, kako je shranjevanje podatkov (datoteke z njihovimi metapodatki, mape in njihovi metapodatki, prosti prostor) organizirano znotraj particije. Obstaja veliko različnih vrst datotečnih sistemov, nekateri izvirajo iz sveta Unix/Linux, nekateri ne. Primeri pogosto uporabljenih datotečnih sistemov v Unixu/Linuxu so Btrfs, ext4 in XFS.

Oznaka datotečnega sistema

  Naslov datotečnega sistema. Nekateri datotečni sistemi (med njimi Btrfs, ext2/3/4, FAT16/32 in NTFS) podpirajo nastavitev oznake za datotečni sistem, tako da ga je mogoče prepoznati v orodjih, kot je &partman; ali druge aplikacije.

  Zlahka jih je pomešati, vendar oznaka datotečnega sistema nima nobene zveze z oznako diska.

Zastavica
GPT

  Sodoben format tabele partici, ki ga podpira večina sodobnih računalnikov in operacijskih sistemov. Podpira več kot 4 primarne particije za razliko od starejše tabele particij MS-DOS.

Glava

  Enota, ki se uporablja za razdelitev naprave.

Opravilo

  V &partman; operacije so sestavljene iz številnih opravil. Običajno se vam z opravili sploh ni treba obremenjevati; postane razvidno šele pri uporabi seznama čakajočih operacij: &partman; bo nato prikazal pogovorno okno napredka, ki je sestavljeno iz vseh operacij in njihovih opravil ter pokazalo, katera operacija in katero opravilo se trenutno izvaja.

Oznaka

  Bodisi oznaka diska ali oznaka datotečnega sistema.

Logična particija

  Particija znotraj razširjene particije.

LUKS

  Linux Unified Key Setup je standardni format šifriranja za Linux.

LVM

  LVM je sistem za upravljanje logičnih particij, ki je bolj prilagodljiv kot običajne particije. Sestavljen je iz treh glavnih komponent:

  - Fizični nosilci LVM so particije na disku, katerih prostor upravlja LVM.
  - Skupina nosilcev LVM je zbirka fizičnih nosilcev LVM, ki jih je mogoče razdeliti na logične particije. Lahko se uporablja za ustvarjanje datotečnih sistemov, ki zajemajo več naprav, ali za razdelitev šifriranega nosilca LUKS na manjše particije.
  - Logični nosilci LVM so podobni običajnim particijam, le da se nahajajo v skupini nosilcev LVM. Tudi lokacija logičnih particij LVM ni pomembna in ni nujno, da so fizično sosednje. Zato &partman; ne dovoljuje premikanja logičnih nosilcev LVM in prikaže preostali prosti prostor na koncu naprave.
Operacija

  &partman; razdeli delo, ki ga opravlja, na operacije, opravila in ukaze.

  Operacije so najbolj vidne od treh. Če izberete dejanje v grafičnem uporabniškem vmesniku, bo to verjetno povzročilo dodajanje nove operacije na seznam čakajočih operacij. Ideja za tem je: Najverjetneje boste želeli nastaviti kar nekaj korakov za pretvorbo trenutnega stanja vaših diskovnih naprav v stanje, ki ga imate v mislih. Izvedba nekaterih od teh korakov lahko traja precej dolgo (na primer kopiranje velikega datotečnega sistema ali spreminjanje velikosti datotečnega sistema, ki je skoraj poln). Da vam ne bi bilo treba dolgo časa sedeti pred računalnikom in čakati, da se en korak konča in nato začnete z naslednjim, vam operacije omogočajo, da natančno določite, kako naj izgledajo naprave računalnika, ko je vse končano, nato pa pustite &partman; uporabi operacije in se vrne, ko jih izvede vse.

  Operacije so shranjene na seznamu čakajočih operacij. Dokler operacija ni bila uporabljena, jo je še vedno mogoče preprosto prevzeti nazaj in nič ne bo spremenjeno.

Particija

  Razdelek naprave trdega diska, ki lahko vsebuje datotečni sistem ali druge particije. Brez vsaj ene veljavne particije diska ni mogoče uporabiti.

Zastavica particije

  Oznaka za particijo. Razpoložljivost teh zastavic je odvisna od vrste uporabljene tabele particij.

Tabela particij

  Majhen razdelek na začetku naprave, ki se uporablja za shranjevanje informacij o postavitvi particij naprave. Obstajajo različne vrste tabel particij, od katerih ima vsaka svoje omejitve.

  Včasih se imenuje tudi oznaka diska.

Primarna particija

  Particija neposredno znotraj tabele particij, v nasprotju z logičnimi particijami, ki so v razširjenih particijah.

  Tabele particij običajno nalagajo omejitve največjega števila primarnih particij, ki jih je mogoče ustvariti v napravi. Za tabele particij tipa MS-DOS je na primer to največje število štiri.

Sektor

  Enota, ki se uporablja za razdelitev naprave. Particije se morajo vedno začeti in končati na sektorju.

Velikost sektorja

  Število bajtov na sektor v napravi. Velikost sektorja večine današnjih naprav je 512 bajtov.