STARTPAR(1)

NUME
startpar - pornește scripturile din nivelul de execuție (runlevel) în paralel

REZUMAT
startpar [-p par] [-i rataIO] [-e dir_etc] [-n] [-t timp-așteptare] [-T timp-așteptare-global] [-a argument] progam1 progam2 ...
startpar [-p par] [-i rataIO] [-n] [-t timp-așteptare] [-T timp-așteptare-global] -M [ boot|start|stop]
startpar [-f]
startpar [-v]

DESCRIERE
«startpar» este utilizat pentru a rula mai multe scripturi din nivelul de execuție în paralel. Gradul de paralelism pe un CPU poate fi stabilit cu ajutorul opțiunii -p; valoarea implicită este paralelism total. Un argument pentru toate scripturile poate fi furnizat cu opțiunea -a. Procesele blocate de In/Ieș în așteptare vor face ca crearea de noi procese să fie ponderată cu factorul rataIO 800. Pentru a modifica acest factor se poate utiliza opțiunea -i pentru a specifica o altă valoare. Cantitatea se va scădea din numărul total de procese care ar putea fi pornite, unde nblocate este numărul de procese blocate în prezent de In/Ieș în așteptare.

Ieșirea fiecărui script este pusă în memoria tampon și scrisă la ieșirea scriptului, astfel încât liniile de ieșire ale diferitelor scripturi nu se vor amesteca. Puteți modifica acest comportament prin stabilirea unui timp de așteptare.

Timpul de așteptare stabilit cu opțiunea -t este utilizat ca timp de așteptare a memoriei tampon. Dacă memoria tampon de ieșire a unui script nu este goală și ultima ieșire a avut loc cu timp-așteptare secunde în urmă, «startpar» va curăța memoria tampon.

Opțiunea -T de timp de așteptare funcționează mai global. Dacă nu se afișează nicio ieșire timp de mai mult de timp-așteptare-global secunde, «startpar» va curăța memoria tampon a scriptului cu cea mai veche ieșire. După aceea, va afișa doar ieșirea acestui script până la terminarea acestuia.

Atunci când se utilizează opțiunea -n, rezultatul unei lucrări în curs de execuție este prefixat cu numele programului sau scriptului care se execută.

Opțiunea -M transformă startpar într-un comportament asemănător cu make(1). Această opțiune acceptă trei argumente diferite: boot, start și stop pentru citirea .depend.boot sau .depend.start, respectiv .depend.stop din directorul /etc/init.d/. Prin scanarea scripturilor din „boot” și „runlevel” din /etc/init.d/, acesta execută apoi scripturile corespunzătoare în paralel.

Opțiunea -e permite utilizatorului să stabilească locația directorului de configurare „etc” al sistemului. Opțiunea implicită este de a utiliza „/etc”. Utilizând opțiunea „-e” putem folosi locații alternative, cum ar fi „/usr/local/etc”.

Opțiunea -f determină «startpar» să copieze intrarea standard (stdin) la ieșirea standard (stdout) până când «startpar» ajunge la sfârșitul intrării sau până când procesul este oprit. Atunci când se utilizează opțiunea „-f”, nu se pornește niciun program, iar ceilalți parametri din linia de comandă sunt ignorați. Această opțiune este păstrată doar în scop istoric.

Opțiunea -v îi indică lui «startpar» să afișeze numele și numărul versiunii sale. Atunci când se utilizează opțiunea de versiune, toți ceilalți parametri din linia de comandă sunt ignorați. Numărul versiunii va fi afișat, iar «startpar» iese imediat.

FIȘIERE
/etc/init.d/.depend.boot
/etc/init.d/.depend.start
/etc/init.d/.depend.stop

CONSULTAȚI ȘI
init(8), insserv(8),

DREPTURI DE AUTOR
2003,2004 SuSE Linux AG, Nuernberg, Germania.
2007 SuSE LINUX Products GmbH, Nuernberg, Germania.
2019 Jesse Smith

AUTOR
Michael Schroeder <mls@suse.de>
Takashi Iwai <tiwai@suse.de>
Werner Fink <werner@suse.de>

TRADUCERE
Traducerea în limba română a acestui manual a fost creată de Remus-Gabriel Chelu <remusgabriel.chelu@disroot.org>

Această traducere este documentație gratuită; citiți Licența publică generală GNU Versiunea 3 (https://www.gnu.org/licenses/gpl-3.0.html) sau o versiune ulterioară cu privire la condiții privind drepturile de autor. NU se asumă Nicio RESPONSABILITATE.

Dacă găsiți erori în traducerea acestui manual, vă rugăm să trimiteți un e-mail la translation-team-ro@lists.sourceforge.net.